GRUVAN STÄNGD TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Här kan du inte försörja dig längre.
Det är ingen vits med att du går här och drar.
Det leder ingenstans. Du kommer bara att supa och bli frustrerad.
Bilnycklarna. Du får ärva bilen. Du har gillat den mer än de andra.
De är odugliga. Stannar de inte här flyttar de söderut och hänger sig.
Jag har fått nog av den här skiten, men gör inte som jag.
Det här är också bara skit.
- Hur mycket? - Alltihop.
...fyra, fem, sex, sju, åtta, nio - åttatusen.
En hamburgare.
- Snygg kärra. - Ja. - Vad är det för maskin?
Maskin?
- Motor. - Det vet jag inte.
Öppna huven så ser vi efter.
Förare: Salminen, Niskanen -
- Mattila, Tällström -
- Pesonen, Laine -
- Markkula, Jokinen, Väisänen.
Och så lite fotfolk...
Du, du, du.
Du.
- Namn? - Kasurinen, Taisto.
Etthundra, tvåhundra, femtio och sex.
Vems jacka är det här? Den låg i soptunnan.
Makkonens. Han blev överkörd av en truck i går. Behåll den, du.
Tack. Var ska jag skriva på?
Ingenstans.
- Vi lånade din radio. - Det gör inget.
- Vet ni var jag kan övernatta? - Jag vet.
- Var då? - Kan du ge oss skjuts?
Visst.
- Finns det plats? - Säng eller madrass?
- Vad är det för skillnad? - Säng kostar 30 mark per natt.
Madrass är billigare, för då får du inga lakan.
En sång.
- Hej på dig! - Hej, hej.
Kan jag få serierna?
Här...
- Bestäm dig. Jag måste åka. - God dag. Jag beklagar.
- Hos vem kan jag klaga? - Bara hos mig - personligen.
- Kan jag stå till tjänst med nåt? - En middag skulle inte skada.
- Okej, kom. - Inte medan jag jobbar.
Då måste jag säga upp mig.
Mössan var ändå löjlig.
Tack för i kväll. Det är första gången jag åker cabriolet.
Taket funkar inte.
- Vill du följa med upp? - Om det inte är för mycket besvär.
- Jag har bara kaffe. - Kaffe går bra.
- Jag är frånskild. - Bli inte nere för det.
- Jag har ett barn också. - Bra, då sparar vi tid.
- Är du alltid så där självsäker? - Nej, det här är första gången.
- För inte oväsen. - Ingen kommer att märka nåt.
Jag hoppas att jag slipper ångra det här.
- Irmeli. - Taisto.
- Trevligt att råkas. - Detsamma.
- Jag tror att vi har träffats förr. - Jag såg dig på en restaurang.
- Kallar dina vänner dig Tasi? - Jag har inga vänner.
- Alla har vänner. - Jag kommer från landet.
- Det var en annan femma. - Nu börjar du fatta.
- Var din man alkoholist? - Nej, han hittade en annan.
- Var då? - Det minns jag inte.
Äktenskapet var ett misstag. Jag hatade honom med en gång.
- Det var udda. - Tror du, ja.
- Kommer du att försvinna i morgon? - Nej, vi ska vara ihop för alltid.
Bra. Jag börjar jobba tidigt. God natt.
Kaffe.
- Rostat bröd eller knäckebröd? - Knäckebröd.
Det är i bitar.
Mamma bad dig ringa henne.
Ska du inte gå och jobba?
Jag kan inte gå än. Kom hit klockan fyra.
Hej då.
- Hittade du något? - Nej.
Jag får jobba i hamnen om de har något.
- Ska vi ses i kväll? - Nej, jag ska jobba.
- Var då? - På Finlands Bank, som nattvakt.
Jag behöver pengarna. Alla möbler är köpta på avbetalning.
- Har du mycket kvar att betala? - Nej, jag är klar om ett par år.
Häftig blåst.
- Kasurinen. - Ja?
- Du är skyldig oss för fyra nätter. - Jag vet. Jag har inga pengar.
Skaffa det, då.
- Hur mycket ska du ha för den? - Minst tjugotusen.
- Sex och ett halvt. - Inte mer?
Ingen vill betala mer för en så gammal bil.
Okej, då.
Låt den stå här, du får pengarna i morgon bitti.
Okej.
Rätten har dömt Kasurinen enligt följande:
För misshandel och rånförsök.
För olaga vapeninnehav och motstånd mot tjänsteman.
Sammantaget blir straffet ett år och elva månaders fängelse.
Från det dras de 30 dagar som Kasurinen suttit i häkte.
Brottsbalken, 21 kapitlet, 5 paragrafen -
- 31 kapitlet, 1 paragrafen -
- 16 kapitlet, 1 paragrafen -
- och vapenlagen, 6 kapitlet.
Domen träder i kraft omgående.
Kasurinen ska avtjäna sitt straff på Helsingfors lokalanstalt.
- Religion? - Ingen.
- Yrke? - Gruvarbetare.
- Hemort? - Ingen.
- Adress? - Har ingen.
- Civilstånd? - Ogift.
- Antal barn? - Noll.
- Närmaste anhörig och adress? - Har ingen.
- Har du suttit i fängelse förut? - Nej.
- Straffarbete? - Nej.
- Ungdomsvårdsskola? - Nej.
- Vikt? - Sjuttio kilo.
Ett armbandsur.
Av märket Orient.
En cigarettändare, av silver.
En plånbok. Körkort.
Socialförsäkringspapper.
Inga pengar. Livrem och skjorta.
Mikkonen.
God natt.
- Vad var det där? - Lugnande.
- Varför det? - Fråga det om ett år.
- Vad gör du i vanliga fall? - Vad menar du med i vanliga fall?
- Jag har alltid bott här. - Vad ska du göra när du kommer ut?
Kasurinen!
Du har besök.
- Hej, Tasi. - Hej.
- Hur har du det, Tasi? - Bara bra.
- Jag har fått jobb. - Gå och lek, Riku.
- Var då? - Ute i korridoren.
- Ska vi gifta oss? - Här?
- Inte här, där ute. - Okej. Men hur?
Fixa papperen. Jag kommer när jag kan.
Du kommer inte ut.
Lyssna nu, Mikkonen.
Jag kan inte göra nåt annat.
- Jag har tänkt att sticka snart. - Jaså? Hur då?
Det får tiden utvisa, men jag ska härifrån.
Det går att ta sig härifrån. Det har många gjort.
Men de fördes tillbaka i bojor och fick dubbelt så långa straff.
För de hade stannat här eller i Sverige.
Eller gått till närmaste pub och supit sig fulla.
Man måste åka längre. Till Italien eller Afrika - till att börja med.
Jag hade tänkt mig Mexiko eller Brasilien.
Ännu bättre. Men det kostar pengar.
Tror du inte att jag har tänkt igenom det minst hundra gånger?
Man måste ha tretusen till ett pass.
Och så tiotusen till sjömännen, så att de gömmer en i lastrummet -
- och sätter i land en nånstans vid ekvatorn.
Men det är farligt om det blir storm och lasten börjar förskjuta sig.
Många har dött på det viset.
Först måste man gömma sig, tills man får passet och hittar en båt.
- Hur många år har du kvar? - Åtta. För dråp.
- Men jag är oskyldig. - Är du?
Åtminstone i Guds ögon.
På ett sätt dödade jag honom, men samtidigt gjorde jag det inte.
Men resultatet blev detsamma. Han dog, och jag skickades hit.
Okej, vi sticker.
Jag är 37 år. Åtta år till, det blir 43 år.
På ett ungefär.
Då dröjer det inte mer än tre timmar innan jag slår ihjäl nån på utsidan.
Kasurinen!
- Ja? - Du kan ha moppen i sängen i natt.
- Varför det? - Låtsas att det är din bröllopsnatt.
- Kasurinen, Taisto. - Han sitter isolerad.
- Varför det? - Våldsamt uppförande.
- Han är inte våldsam. - Vakten han slog håller inte med.
- Det var nån annan. - Kom tillbaka på söndag.
Lugnar han ned sig får han komma till sin cell i dag.
Han fyller år i dag. Kan du ge honom de här paketen?
Har den äran.
Jag ville inte börja utan dig.
Jag har börjat tycka om sötsaker på äldre där.
Men ingen skickar nåt till mig. Det är mitt eget fel.
När andra pojkar tittade på flickor satt jag i Kerava ungdomsfängelse.
Jag stal en spark av en gammal, sjuk tant.
- Mikkonen... - Ja?
Jag fyller inte år i dag. Det är först på vintern.
- Jag backar ur. - Det går inte.
Varför inte?
Var är det andra vittnet?
- Vi har inget. - Jag går och hämtar någon.
Inför dessa vittnen frågar jag dig, Irmeli Katariina Pihlaja...
Vill du ha Taisto Olavi Kasurinen till din äkta man -
- och älska honom i nöd och lust?
- Ja. - Då ni båda två har svarat ja...
...förklarar jag er härmed för man och hustru.
- Ja? - Snuten kommer, pappa.
- Fyratusen var. - Ganska dyrt.
- Konkurrensen är svag. - Okej.
Hur ska ni få tag i pengarna?
Tänk inte på det, du.
- Vi kan kanske hjälpa till. - Okej.
- Fixa en revolver och en bil. - Hur mycket får vi?
- Passen ingår i priset. - En fjärdedel.
- Oavsett hur mycket det blir. - Hälften.
- Då kan ni bo här före och efter. - Och om vi kammar noll?
- Varje bransch har sina risker. - När är passen klara?
I morgon bitti. Jag sätter i gång med detsamma.
Då säger vi det. Hälften.
Vi behöver bilen i morgon bitti.
Ge mig revolvern.
Kör.
- Hur mycket blev det? - Tillräckligt.
- Jag hämtar passen. Vänta här. - Varför det?
Jag litar inte på dem.
Hur gick det?
Var är passen?
- Bilen var skit. - Jag vet.
Den gick inte att backa. Nu delar vi bytet.
Vi tar alltihop. Ni är en risk. Om ni blir gripna kan ni tjalla.
Den andre är kvar där ute. Gå och hämta honom.
- Mikkonen... - Ta pengarna och försvinn.
Jag måste gå nu, och jag kan inte ta dig med.
Du måste vara duktig och vänta här tills jag ringer.
Under tiden kan du packa väskan. Lägg ned allt du vill ha med.
Vi ska ut och resa.
- Irmeli... - Ja?
Du måste komma ihåg att ringa.
- Han måste till sjukhus. - Jag vet.
Vänta... Fartyget heter Ariel.
Längst ut på Hernesaari klockan tio.
Begrav mitt hjärta på soptippen.
Vad är det här för knapp?
Hallå?
Jag förstår. Hej då.
Ni har ett paket här.
Här borta.
- Mikkonen, då? - Han följer inte med.
- Men vi är tre stycken. - Jag vill se pengarna.
- Okej. Kom nu. - Vart går Ariel?
Till Mexiko. Visste du inte det?
Översättning: Fredrik Krappman Broadcast Text Stockholm